Hai odată!
Am prins una!
Sunt îndrăgostit!
Luați-i pe răniți! Vedeți dacă găsiți vreo sirenă vie!
Veniți să ajutați!
Bravo, matelot!
M-a văzut toată lumea? Pentru că a doua oară n-o mai fac.
Înapoi la corabie! Vom merge spre un golf mai ferit.
Acum!
- Dumnezeule! E cumva... - O sirenă.
- Renunță la nebunia asta, acum. - Nu pot.
Ai mers vreodată pe plajă și ți-ai văzut urmele în nisip?
Cam așa mă simt, doar că pașii sunt înaintea mea.
Pasul, de fapt.
Suntem în Golful Whitecap, dle. Să nu mai zăbovim.
Vom merge pe jos. Gibbs, încotro?
- Domnule, echipajul! - Deja sunt morți.
- Nu par morți. - Zău așa?
Eu aud numai pescăruși cuibărindu-se. Dumneata ce auzi, dle Groves?
Pescăruși... cuibărindu-se. Nimic mai mult.
Încotro mergem, Gibbs?
Dumnezeule!
Capul sau direcția, tu alegi. Nu mă interesează ce anume.
Toată lumea înainte!
- E rândul tău acum, Sparrow. - Chiar era necesar?
Mai bine să nu știi unde se află corabia mea. Sunt prevăzător.
Și eu sunt. Dar, mai întâi...
...să mergem la corabia lui Ponce de Leon.
Pe ea de ce trebuie s-o luăm cu noi?
Pentru că lacrimile nu rezistă. Avem nevoie de ele proaspete.
Care ziceai că era ritualul? Apă din Fântână și lacrima unei sirene?
Și două pocale din argint, unul cu lacrima, unul fără.
Deci unul cu lacrima și apă în amândouă.
Ce complicat! Nu ți se pare?
În ambele se pune apă, dar numai într-unul se pune lacrima.
Cel care bea apa cu lacrima primește anii de viață ai celuilalt.
Câți ani?
Toți anii trăiți și toți anii pe care i-ar fi putut trăi,
dacă soarta i-ar fi fost mai blândă.
Preotule, în eventualitatea în care nu-mi ies socotelile,
aș vrea să se consemneze acum că sunt pregătit să fac orice trebuie
ca să fiu primit în locul ăla în care se duc toți "sfințișorii".
Acel loc are un nume, Jack.
Te poți converti.
Eu mă gândeam să fac asta numai de-aș fi strâns cu ușa.
Timonier!
- Nu poate respira. - Are apă.
Are nevoie de aer!
- Deschide-o! - Va evada!
- O omorâți! - Eu susțin poziția misionarului!
Vezi?
Înainte!
Așa cum credeam.
Nu pe-aici!
- Pe-aici trebuie să mergem, nu? - Desigur.
Doar că trebuie să ocolim pe la est.
Ar însemna să ne abatem de pe drumul spre pocale.
- Atunci ne întoarcem. - Nu avem timp.
- Tu ai insistat să aducem sirena! - Poți s-o mănânci tu în Iad.
- Mergi ca o fată. - Știi prea bine cum e.
- Cineva trebuie să se ducă. - Adică să ne despărțim?
Adică să sară? Abia aștept s-o văd și pe asta.
Se va duce Sparrow. Va găsi corabia și va aduce pocalele.
- Sparrow? Și crezi că se mai întoarce? - Da, de ce crezi că se va întoarce?
Nu putem avea încredere în el, tată. Mă duc eu.
Se duce ea.
Cât mai e până la Fântână? Nu prea mai am timp.
Cam o zi de mers spre nord, pe cursul râului.
Când ajungi la niște iazuri, înseamnă că ești aproape.
Te duci tu.
Eram sigur că la asta o să se ajungă.
Știți sentimentul ăla pe care-l aveți uneori când vă aflați la înălțime?
Un imbold de a sări?
Eu nu-l am.
- Am nevoie de pocale. - Trage. Scutește-mă de săritură.
Te vei duce și te vei întoarce.
Altfel, o voi omorî pe ea.
N-ai să-ți omori propria fiică!
Timonier-șef, mai adu șase pistoale, încarcă doar două, dar nu-mi spune.
Tu alegi, dle Sparrow.
Nu...
Nu.
Ăsta.
- Ești sigur? - Normal.
Din nou.
Fii serios, nici nu sunt încărcate!
Din nou!
Dacă tot vrei s-o omori, de ce n-o lași să sară?
Poftim?!
Dacă sari tu și mori, o să aibă și ea ocazia.
Din nou.
Dacă sar...
...o să supraviețuiesc?
Dă-mi păpușa.
Da, acum o să supraviețuiești.
Prostii! Mă duc eu!
Ud, din nou...
Să ne continuăm drumul spre nord, spre Fântână.
Bine jucat, tată.
Știai care pistoale sunt încărcate, nu?
Desigur, scumpa mea.
- Ar fi fost bine să avem o hartă. - Sau o corabie.
Oprește-te! Nu te mișca.
Să nu-ți atingă pielea.
Ce te uiți? Ce-i așa curios ca un bătrânel să aibă o pasiune?
De ce v-ați oprit? Mergeți!
Puteți să dormiți după ce muriți! Nu vă opriți!
Soarta continuă să ne surâdă.
Santiago...
...condusă de celebrul căpitan Ponce de Leon.
Nu era nimeni acolo. Bine, atunci...
Să nu ne oprim.
O să mergi pe jos.
- Nu pot. - Mergi sau mori.
- Pune-ți brațele în jurul meu. - Eu nu cer ajutor.
Ai nevoie.
- Parcă ne grăbeam, nu? - Să nu rămâi în urmă.
Așteptați aici până vă spun eu!
Așa o frumusețe...
Cu siguranță ești creația Domnului
și nu vreo descendentă a creaturilor întunecate
ce și-au găsit adăpostul pe Arcă.
Așa o frumusețe...
...cu toate acestea, mortală.
Mortală? Nu.
- M-ai atacat. - Nu.
- Tu ești diferit. - Diferit...
Nu ești? Tu protejezi.
M-ai ferit.
- Vezi Fântâna? - Nu, dar suntem aproape.
Aduceți creatura! Acoperiți-i capul!
Are un nume!
Spune-ne, rogu-te!
Numele ei e Syrena.
Ponce de Leon...
Dacă 40 de pirați ar visa 40 de nopți la comori,
nu s-ar măsura cu cele aflate în încăperea asta.
Tu...
Tu!
- Nu, tu! - Eu am ajuns primul.
- Tu! Ce cauți aici? - Barbă-Neagră m-a trimis.
De ce? Tu!
Am venit după pocalele din argint pentru suveranul meu.
- Fii serios! - Înapoi, trebuie s-o echilibrăm!
Corabia va aluneca.
Bine, atunci.
Ce-ar fi să alegem fiecare un obiect cam de aceeași greutate?
Pune-o la loc! Nu ne atingem de nimic!
- Dar asta? - Pocalele.
- De ce să te uiți tu primul? - Bine, atunci!
Împreună!
- Bolovani! - Spaniolii!
Ne-au luat-o înainte.
O să mă uit peste hartă. Dacă e ceea ce mă tem...
Mă întreb de ce-o fi lăsat-o în urmă.
Nu atinge harta.
Ei știu calea, dar eu văd și unde și-au ridicat tabăra, probabil.
Jack!
Gibbs! Eram pe cale să te scot de la închisoare.
Mi-ai furat harta!
Haideți să începem.
Olé!
Sirene...
Cu grijă! Ochiurile astea sunt adânci. Dacă ne scapă, totul va fi pierdut.
Timonier-șef.
Uită-te!
Au fost legate și lăsate să moară, să se usuce în soare.
Doar pe jumătate în apă, nu suficient cât să trăiască,
dar suficient cât să moară încet.
Gândește-te bine. Semenele tale au fost ucise pentru lacrimile lor.
Syrena... nu vrei să plângi?
Toți mor, chiar și tu! Cât de curând, aud.
Ascultă-mă!
Ascultă-mă cu atenție! Nu auzi țipetele surorilor tale?
Chiar nu le auzi? Avem nevoie de o singură lacrimă!
Ce creatură împuțită!
- Să-i tăiem degetele, unul câte unul! - S-o sugrumăm!
Să-i stoarcem lacrimile din spatele ochilor!
- Tu ce-ai de zis în toate astea?! - Poate se va răzgândi la ivirea zorilor.
Da, va arde, dar nu pot aștepta soarele. Poate ar trebui să facem un foc.
- Nu! - Nu mă contrazice, preotule!
- N-o tortura! - O singură lacrimă ne trebuie.
O să-i smulg solzii unul câte unul, dacă voi considera de cuviință.
Dacă nu-ți face plăcere, du-te și roagă-te.
M-am înșelat. Nu toate sufletele pot fi salvate.
Al tău nu poate fi salvat.
Uitați, domnilor! Un om care nu se mai teme!
Ființa aceea împuțită, cum îi zici, valorează cât o sută ca tine.
Ții la ea, cumva?
Te-ai îndrăgostit de ea. Nu nega, e limpede ca lacrima.
Întrebarea e... Oare sentimentul e reciproc?
Doamne! Așa e. Avem noroc!
Varsă o lacrimă sau fii martora pieirii acestui sărman suflet.
Syrena!
Dacă ai putea să verși o lacrimă, ți-aș fi recunoscător.
Întristată, dar nu îndurerată.
Încă!
- Nu de mâna ta, tată! - Stai cuminte și așteaptă!
Timonier-șef!
Vai de mine, dar ce dure sunt sirenele!
Toate.
Legați-o la fel ca pe celelalte. Și scăpați de ăsta.
- Ești încrezătoare? - Da. Sunt femeie, la fel ca ea.
Care-i planul, Jack? Te-ai înhăitat cu Barbossa.
- E vorba de o fată, o femelă, de sex opus. - Când nu e?
- Mai bine spus, o domniță. - Vrei să salvezi o domniță?
Asta da, premieră.
Da, dar mă tem că i-am pricinuit domniței ceva rău cu multe luni în urmă.
Spune tot.
Gibbs, e vorba de femeia din Sevilla.
Te-ai prefăcut c-o iubești, dar ai părăsit-o și i-ai frânt inima.
Mai rău de atât. E posibil să fi avut scurte...
...răscoliri.
- Răscoliri? - Da.
- Adică sentimente? - Nu, nu chiar sentimente. Mai degrabă...
- Fie, sentimente. Fir-ai să fii! - Și tot ai părăsit-o? Ce josnic!
Mulțumesc.
Ne furișăm, nu atacăm în forță.
Mă ocup eu de-aici încolo, având în vedere starea ta.
Nu ai termite, nu?
Apreciez grija ce mi-o porți, Jack, dar te voi însoți oricum.
Stați aici, locotenente. Așteptați semnalul meu.
Acela e liderul. Reține-i cortul, pentru că acolo...
Stai! Acelea trebuie să fie.
- Sabia ta miroase ciudat. - Da.
Am otrăvit-o cu măruntaiele unor broaște otrăvitoare.
De la o simplă zgârietură, mori în câteva minute.
Și n-ai vrea s-o îndrepți în direcția opusă?
Mie nu-mi plac broaștele.
Ce faci?
Mă gândesc pe unde să fugim. Tu nu așa faci?
Ba da.
Dar, alteori, doar improvizez.
Acum ce facem?
Plecăm încetișor, de parcă am fi de-aici.
- Îmi pare rău, Syrena! - Phillip, trăiești!
Da.
Ai venit după mine!
De ce?
Ești diferită, nu-i așa?
Nu știi ce sunt bunătatea, compasiunea?
Niciodată lacrimi de tristețe. Sirenele sunt prea dure pentru asta.
Lacrimi de bucurie...
Se spune că, oricum, astea sunt mai eficiente.
Syrena, îți jur! Eu n-am avut niciun amestec.
Las-o să plece! Acum nu mai ai nevoie de ea.
S-o las să plece? Legați-o mai bine. O lăsăm cu semenele ei.
- Cum merge planul de fugă? - Acum ai șansa să improvizezi.
Asta intenționez. S-ar putea să-mi eliberez o mână.
Ai un cuțit la tine. Ce bine!
Și mai bine de atât.
Vreau și eu așa ceva.
Pentru răzbunare! Dulce și limpede!
- Răzbunare? - Haide, Hector.
Dacă ai fi vrut pocalele, ai fi văzut că nu mai sunt la locul lor.
Îl așteptai pe Barbă-Neagră.
Corsarul regelui George, perucă... E teatru ieftin. Pe mine nu mă convingi.
Tu n-ai fost acolo în seara aceea.
- Când ai pierdut Perla? - Mi-a fost luată, n-am pierdut-o.
Eram în largul coastei Hispaniolei când am fost atacați.
Nicio avertizare sau ofertă de tratative.
Am fost atacați cu tunuri.
Apoi marea de sub Perlă a început să clocotească.
Perla a început să se încline violent dintr-o parte în alta.
Toate scândurile, traversele și vergile au început să scârțâie.
Frânghiile prinseseră viață.
Nava se întorsese împotriva noastră,
înfășurând frânghiile în jurul echipajului ca niște șerpi.
Mi-au prins și mie piciorul,
dar aveam brațele libere, iar sabia îmi era la îndemână.
Eu sunt stăpânul navei mele, nu Barbă-Neagră.
Eu sunt stăpânul destinului meu, nu Barbă-Neagră!
Așa că am făcut ceea ce trebuia.
Am scăpat cu viață.
Deci tu nu cauți Fântâna.
Nu mă interesează de regele George
sau poveștile care oferă speranța vindecării membrelor.
Dar mi-aș da și brațul stâng pentru șansa de a-l ucide pe Barbă-Neagră.
Dreptul, nu?
Am nevoie de brațul meu cel bun ca să-i străpung inima cu sabia otrăvită.
O să am grijă să primești ocazia.
Prizonierul evadează.
Evadează! Fugiți după el!
Nu mai trageți! Îl vreau viu!
M-am gândit că ăla era semnalul.
- Haideți! Pregătiți-vă să plecăm! - Dușmanul încă e pe urmele noastre!
Îmi pare rău pentru pocale, Jack, dar trebuie să ajung la o întâlnire.
- Nu mă mai întorc. - Nici nu mai e nevoie.
- Nu bem ceva? - Bem la Fântână!
Cum se face că nu ne întâlnim niciodată fără să îndrepți ceva spre mine?
- Ai adus pocalele, Sparrow? - Da.
- Văd că ai venit cu un prieten. - Da.
- Și omul cu un picior e aproape, nu? - Da.
Acum, înainte să vi le dau, aș avea una sau două condiții.
Spune-le.
Întâi de toate, îmi dați înapoi busola. Nu, asta era în al doilea rând.
În primul rând, îți dai cuvântul că nu-i faci niciun rău Angelicăi.
Nu jur nimic în fața unuia ca tine, Sparrow.
Dar nu mă costă nimic să recunosc că n-a fost niciodată în pericol.
În al doilea rând, atunci, înainte de primul rând,
îmi vreau busola înapoi.
Te rog. O merit. Ai idee cât de greu a fost să prind porcul?
Nu la cel mare mă refer, ci la cel cu patru picioare.
Mulțumesc!
Și, în al treilea rând, domnu' Barbă,
există momente, nu prea dese, când reflectez la ticăloșiile mele.
Cea mai mare dintre ele e răul tratament al dlui Gibbs,
loialul meu secund.
Acum că tot ai adus vorba...
L-am lăsat să putrezească în închisoare, nu mi-a păsat, și nici acum nu-mi pasă,
dar ideea e că trebuie să-l lași să plece liber.
- Asta e tot? - Cred că da.
Repede! Altfel o să fugă porcul și... baftă la găsit pocalele.
- Jack, dacă ți-e tot una... - S-a făcut!
Eliberează porcul.
Dacă nu vă supărați, aș vrea să vin cu voi o vreme...
Asta te va duce spre libertate.
Puteam să jur că e undeva pe-aici.
Nu vă opriți.
- S-a înfundat! - Ție ți s-a înfundat!
Jack, încep să cred că nu știi încotro mergi.
Se spune că nu destinația contează, ci călătoria.
Pocalele, te rog.
Dați-vă înapoi.
Jack...
Ai văzut vreodată Fântâna Tinereții cu ochii tăi?
Scuze, poți să repeți întrebarea?
Timonier-șef...
Nu!
Stai!
Apa vieții.
- Jupâne Scrum, dacă ești drăguț... - Ce să fac?
Ce frumos e...
Sparrow, eu gust primul apa aceea!
Tată...
Omul cu un picior.
- Tu l-ai adus aici. - Aș face eu așa ceva?
Edward Teach, pentru fărădelegile comise pe mare,
prin autoritatea conferită de Majestatea Sa, regele,
și spre satisfacția mea personală, te pun sub custodia Curții
și te declar prizonierul meu.
Nu mai pot face șmecherii. Așa te-ai gândit tu?
Aceste fărădelegi includ, dar nu se limitează
la piraterie, trădare, crimă, tortură de cea mai josnică speță,
inclusiv furtul unui picior drept păros și uzat.
Tu îndrăznești să înfrunți această sabie?
Așa departe de corabia ta? Da.
Să fie oare respirația rece a destinului cea pe care o simt pe șira spinării?
Dar mai am o ultimă luptă de dus. Omorâți-i pe toți!
Așteptați puțin!
Vreau să înțeleg și eu ceva.
Deci voi luptați împotriva lor, ei luptă împotriva voastră,
toate astea doar pentru că ei doi vor să se omoare?
Unde-i logica?
Exact!
Eu zic să-i lăsăm să se lupte între ei
cât noi ne relaxăm, ne uităm, bem ceva și punem niște pariuri!
Ce ziceți?
Da!
- Omorâți-i! - Nu cruțați pe nimeni!
Dă-te de pe mine!
Scrum, pocalele!
Și lacrima! Vino după mine!
Dă-mi lacrima. Bun băiat!
Mi-e frică de ea mai mult decât de tine.
Dă-o încoace. Bun băiat.
Pocalele, te rog.
Îmi pare rău, Jack. Ți-am mai spus, am nevoie de ani.
Și acum, mă mulțumesc și cu anii tăi.
Scrum!
Syrena...
Domne, nu o vei lua!
Și dacă ai luat-o, mi-o vei da înapoi!
Dă-mi-o înapoi! Te rog!
Credeam că soarta va lupta mai aprig.
Nu-ți permit să-ți păstrezi zâmbetul ăla pe față când te voi ucide.
Uită-te în spatele tău, Edward Teach.
Acest pământ e revendicat în gloriosul nume al Majestății Sale, regele George...
Cineva să consemneze actul de bravură al acestui om.
Domnișoară, pocalele, te rog.
Numai Dumnezeu poate da viață veșnică, nu această apă păgână!
Distrugeți acest templu păgân!
Fântâna!
Ești un nesăbuit. Cauți aici ceea ce numai credința îți poate oferi.
Credința? Care oferă suficientă lumină cât să vezi,
dar suficientă întunecime cât să te orbească?
Ce drăcie mai e și asta?
Pentru Perlă.
Ce-ai făcut?!
Angelica, nu! E otrăvită!
Nu sunt chiar atât de prost
încât să-l înfrunt pe Barbă-Neagră fără un mic avantaj veninos.
Jack!
Revendic corabia și echipajul lui Barbă-Neagră,
și această sabie drept plată pentru piciorul meu lipsă.
Să mergem!
Nu-mi irosi lacrima.
Bea asta. E cea cu lacrima. Tu bea din celălalt pocal.
Nu!
Nu vă pot salva pe amândoi. Unul dintre voi trebuie să se sacrifice.
Ia-l tu, tată. Pentru sufletul tău...
Căpitane Teach, e pe moarte. Trebuie să-ți salvezi fiica.
Ăsta ia viața, iar ăsta conține lacrima și dă viață?
Da! Grăbește-te!
Angelica...
Salvează-mă, copilă.
Nu!
Te iubesc, tată.
Stați puțin!
De fapt, s-ar putea să fi fost invers.
Pocalul ăsta avea lacrima, iar celălalt avea cealaltă chestie.
- Farsorule! Diavole! - Tată!
Nenorocitule, cum ai putut?!
Tatăl tău te-a salvat. Poate că și-a salvat sufletul acum.
Ești rănit.
Doar cu trupul.
Mintea mi-e împăcată, datorită ție.
Da...
Eram pierdut...
Vântul, refluxul... Se spune că redau credința unui om.
Mie, doar tu mi-ai redat credința.
Phillip, te pot salva. Trebuie doar să-mi ceri asta.
- Caut un singur lucru. - Ce anume?
Iertarea. Dacă nu eram eu, n-ai fi fost capturată niciodată.
- Cere-mi. - Iartă-mă.
Te urăsc!
Pe flăcăul care ți-a salvat viața?
Anii pe care-i mai am au fost furați de la propriul meu tată!
Eu l-am ajutat pe Barbă Neagră să facă ceea ce-ar fi trebuit să facă orice tată.
Ești crud și ignorant.
Un pistol și un glonț.
Ca să mă sinucid înainte să mor de foame?!
Nu pot avea încredere în tine, drăguțo.
În plus, ruta asta e foarte circulată. Poți să faci semne unui vas în trecere.
Sau ai putea să încasezi glonțul proverbial.
Și cum să mă eliberez de legăturI?
Te-ai eliberat în urmă cu jumate de oră,
în așteptarea momentului potrivit ca să mă ataci.
Recunoaște, Jack. Încă mă iubești.
Dacă ai avea o soră și un câine, aș alege câinele.
O comoară! Există un cufăr plin de nestemate!
Au puterea de a controla vântul și refluxul!
- Inventezi! - Stai!
Sunt însărcinată! E al tău.
- Eu nu-mi amintesc să fi... - Erai beat!
N-am fost niciodată atât de beat.
Stai! Vreau să-ți spun ceva.
Am vrut să ți-o spun din clipa în care ne-am cunoscut.
Spune mai repede.
Te iubesc.
Și eu te iubesc. Dintotdeauna și pentru totdeauna.
Trebuie să plec!
Jack!
Nu s-a terminat!
Jack!
Ai ratat!
Răzbunarea e a mea.
Domnule!
Am găsit-o sub punte.
Mergem în direcția vântului! Treceți la treabă, gândacilor!
Coroana m-a slujit bine,
dar acum, pe zeii mărilor și vântului, mergeți spre Tortuga!
Gibbs, tâmpit mizerabil, ai reușit!
Bănuiesc că am câștigat ceva de pe urma expediției noastre comune.
Delectează-ți ochii.
Busola m-a dus direct la ea.
Dar ce s-a întâmplat cu oamenii lui Barbă-Neagră?
Am folosit manevra pusă la punct în Noua Guinee.
Era păcat să las în urmă o întreagă flotă.
Mare păcat, într-adevăr.
- Urăsc maimuța aia! - Ai idee cum scoatem Perla?
Avem nevoie de-o arbaletă, o clepsidră, trei capre,
unul dintre noi trebuie să învețe să cânte la trompetă,
iar celălalt trebuie să facă așa...
- Eu știu pe cineva care are o capră. - Bun! Eu pot să fac așa.
Jack, trebuie să te întreb.
Ai avut pocalele, apa, lacrima... Puteai să trăiești veșnic, poate.
Fântâna te pune la încercare, Gibbs,
dar e mai bine să nu știi care va fi ultima ta clipă,
pentru ca întreaga ta ființă să trăiască din plin până la final.
Cine spune că n-o să trăiesc pe veci? "Descoperitor al Fântânii Tinereții."
Nu pot să aleg altceva, Gibbs. Viața de pirat mi se potrivește.
Înțeles-ai?
Traducerea și adaptarea: felixuca & veverița_bc